Pare de înțeles.
Întâi închid aripa asta, și după aia o deschid iar?
Uite ce se face din banii contribuabililor.
Aici.
E pregătită?
Nasol să fii aruncat acolo.
Simți asta?
Ce a fost aia?
Gardian.
Haide, omule.
Gardian.
Vino aici. Vino. Ajută-mă.
Mă duc în blocul B. Iar e Randall.
- Am înțeles. - Hai, omule.
- Gardian. - Taci, bătrâne.
Hai, Randall, vreau să dorm.
Vrei să spui că nu ai văzut aia? Ești chior?
Randall, potolește-te.
Să mă potolesc pe naiba. E cineva aici.
Stinge lumina și culcă-te. Să nu îți mai spun încă o dată.
Da, Randall, taci.
Stingerea în blocul B.
Am înțeles. Stingerea.
Noapte bună, doamnelor.
Ce se întâmplă, omule?
Ce se întâmplă?
Nu. Nu. Nu.
Nu!
Pe aici.
Urăsc planul ăsta, Dean.
Am înțeles din primele zece ori când ai spus-o.
- Pe loc. - Nu mișcați.
- Am spus "nu mișcați". - Stați pe loc.
Puneți mâinile la ceafă. În genunchi. Acum.
I-am prins.
- Mâinile la spate. - Cealaltă mână.
Fața. La dreapta.
O numesc pe asta "Oțelul Albastru".
Grozav. La dreapta. Stai drept.
- Cine arată mai bine, eu, sau Nick Nolte? - Taci din gură.
În sfârșit. Vreau un cheeseburger.
Multă ceapă.
- Crezi că ești amuzant. - Cred că sunt adorabil.
E o plăcere să te întâlnesc în sfârșit în persoană.
Sunt Agent Special Victor Henricksen. El e partenerul meu, Agent Special Reidy.
Henricksen. Nu Agent Henricksen din Milwaukee?
Viu și în persoană.
Frumoasă poză.
Poți să o atârni în celulă la Supermax.
Bine, poate lăsăm la o parte cheesburgerii.
Așa. Ține fața aia de jucător.
Încearcă să acoperi cât de în rahat ești. Citește-i de ce e acuzat.
Păi avem, fraudă poștală, fraudă bancară, desacralizare de morminte.
Treci la părțile bune.
Jaf armat, răpire și, ia te uită, trei capete de acuzare pentru crimă.
Și după Milwaukee, fratele tău e suspect într-un caz de crimă.
Aș zice că pentru voi, "ați dat de dracu", e puțin spus.
Păi unde e viață, e speranță.
Vezi, la asta mă gândeam...
... cât vă căutam în disperare.
Tatăl tău te-a învățat bine.
Cum îți acoperi urmele. Și după Milwaukee, cum ai... dispărut.
Era să înnebunesc încercând să te prind.
- Întreabă-l pe el. - Era să înnebunească.
Și după toate astea, te-ai împiedicat de un detector de mișcare.
Mișcare de începător.
Trebuie să recunosc, am fost...
... surprins.
- Dean Winchester? - În carne și oase.
- Și tu ești? - Mara Daniels, oficiul avocaților publici.
Mi s-a repartizat cazul tău și al fratelui tău.
- Tu ești Henricksen? - Da, și nu prea am terminat.
Ba cam da.
Și dacă nu te deranjează...
... aș vrea să discut cu clienții mei singură.
Audierea în legătură cu spargerea...
... nu e decât joi.
Și ne țin aici la închisoare, nu?
- Centru de Detenție Green River County? - Da.
Și considerând ce acuzații sunt...
... niciun judecător nu vă va da cauțiune.
Ne-am dat seama.
Hârtii de extrădare au fost trimise deja din cinci state diferite.
Missouri și Wisconsin sunt cele mai problematice.
Jaful de la bancă și crimele.
Cât putem să tragem de timp extrădarea?
O săptămână. Poate mai puțin.
Hai să mergem. Ai grijă unde calci.
Hai. Mergi.
- Ești al meu, puiule. - Arăți bine, mergi.
Nu îți fă griji, Sam, promit că nu te dau pe țigări.
Eu stau sus.
Bine.
Colegul meu de cameră nu zice multe. Al tău?
Se holbează la mine într-un fel care mă face să mă simt aiurea.
- Pare că îți faci prieteni. - Dean.
E de departe cea mai mare tâmpenie pe care am făcut-o noi vreodată.
Asta dintr-o lungă carieră de tâmpenii.
Calmează-te. Face parte din plan.
Da? Și apariția lui Henrickson era parte din plan?
Da, tipul se mișcă mai repede decât credeam.
Tot ce trebuie să facem e să găsim fantoma, să o omorâm...
... și după ne cărăm de aici.
Nu e amuzant.
Dean, ce e cu planul de evadare?
E 100% sigur. Nu aș fi intrat dacă nu era.
Adică locul ăsta are toate trăsăturile unui loc bântuit.
- Oameni nevinovați morți. Patru până acum. - Da, nevinovați.
Ești din Texas brusc? Doar pentru că sunt închiși...
... nu înseamnă că merită să moară. Dacă nu oprim asta...
... oamenii vor continua să moară. Ne facem treaba, orice ar fi.
Uite Dean, fii sincer cu mine, da?
- Faci asta pentru Deacon, nu? - Da.
Abia îl cunoști pe tip.
Știm că a fost la pușcași cu tata. I-a salvat viața. Îi suntem datori.
Dar nu crezi că cere cam mult?
Nu contează.
Poate nu suntem sfinți, dar suntem loiali și ne plătim datoriile.
Asta înseamnă ceva pentru mine, și ar trebui și pentru tine.
Nu sunt încântat, dar Deacon ne-a rugat să vânăm asta...
... și asta vom face.
- Știi, puiu' nu e chiar așa rău. - Grozav. Termin-o și pe a mea.
Bun, hai să trecem încă o dată peste asta.
Spiritul suspect numărul unu este Mark Moody, da?
Da. Ucigaș psihopat. Satanism. Crime cu ritual. A murit în pușcărie.
- Ești sigur că e el? - Destul de sigur.
Considerând circumstanțele, am nevoie de ceva mai mult de "destul de sigur".
Foarte destul de sigur.
Moody a murit de infarct, ca și ceilalți care au murit pe aici.
A murit într-un vechi bloc, pe care l-au închis acum 30 de ani.
Când au redeschis blocul, au început crimele.
Crezi că spiritul a fost eliberat cumva?
Dacă a fost incinerat deja?
Eu cred că a mai rămas ceva care îi aparține, și îl menține aici.
Ce o fi, trebuie găsit. Restul știi și tu. Am terminat.
- Scuze, eu... - Vezi pe unde mergi.
- Da, sigur, doar... - A zis că îi pare rău.
- Dean. - Vorbești cu mine?
Vorbești cu mine?
Grozav, altul care a văzut "Taxi Driver" prea mult. Da, cu tine vorbesc.
Ai încredere. Las-o baltă.
Dean, haide.
Vezi. Așa trebuie să le vorbești.
Respect instantaneu.
Ziceai?
Grozav.
Putem termina asta acum. Fără probleme.
Destul!
În picioare, Lucas.
Da șefu.
- Cum te cheamă? - Winchester.
Nu ai început bine, Winchester.
La izolare.
Și tu, Lucas.
- Da, șefu. - Ne distrăm deja?
Îmi doresc să fi avut o minge de baseball.
Ce?
- Ce ai spus? - Am zis că, aș vrea o minge de baseball.
Știi, ca Steve McQueen.
Da. Ei bine, eu aș vrea o bâtă, ca să-ți sparg capul.
Bine.
S-a zis cu interacționarea la izolare.
Rahat.
Lucas, ascultă-mă. Nu mișca.
Henricksen?
Salut, Daniels.
Putem vorbi?
Ia loc. Ce ai pe suflet?
M-am uitat pe acuzațiile fraților Winchester, și trebuie să spun...
... sunt multe neclarități.
Bun venit în lumea mea.
Am vorbit cu o polițistă în Baltimore care jură...
... că băieții i-au salvat viața și au ajutat-o să prindă un ucigaș.
Un martor la jaful din Milwaukee...
- ... jură că Sam și Dean au salvat-o. - De cine?
- A fost cam neclară aici. - Pentru că e țicnită.
Am fost în Milwaukee. Am vorbit cu ea și cu ceilalți martori.
- Și? - Și tot ce știu e...
... pe unde merg tipii, lume moare. E simplu.
Nu știu dacă e.
Nu prea îmi par așa de vinovați.
- Cred că mai e ceva la mijloc. - Cum ar fi?
Nu știu.
Nu pot să îmi dau seama.
E doar...
... ciudat.
Ciudat?
Da, bine.
Adulții încearcă să lucreze aici, așa că te rog...
Ce faci?
Am 54 de ani și mătur podeaua unei toalete cu bare și geamuri.
Cum crezi că o duc?
Bine.
Început greșit.
Sunt Sam.
- Randall. - Încântat de cunoștință.
Randall? Nu tu ai fost de față în seara când a murit paznicul acela?
- Ba da. - Ce s-a întâmplat?
Ei spun că stresul de la muncă a provocat asta.
Da? Tu ce zici?
De ce ești închis, puștiule?
Că am un frate idiot.
- E de ajuns. - Da.
Locul acesta nu e chiar așa rău.
În comparație cu blocul vechi, ăsta e Hilton.
Ai stat în blocul vechi?
Da, eram client regular.
- Nu l-au ținut și pe Moody acolo o vreme? - A fost acolo.
Am fost acolo în seara când a dat colțul.
Da? A fost infarct, nu?
Inima s-a oprit după ce gardienii au încetat să îi mai dea cu bâta în cap.
Ziua următoare eram la el în celulă, spălam sângele. Ce mizerie.
Stai, a fost bătut și nimeni nu a raportat?
Îți ții gura închisă...
... dacă nu vrei să mori de același infarct.
Randall...
... cât sânge era acolo?
Spune.
Trei ași.
E o combinație rea.
E o combinație rea, dar vezi tu, eu am plin.
Trei peste ași.
Îmi pare rău. E un joc dur, prietene.
Îmi pare rău, băieți.
- E ca și cum ai culege fructe de pe jos. - Nici măcar nu fumezi.
Glumești? Ăștia sunt banii zonei.
- Am ceva despre Moody. - Da, și eu.
- Spiritul lui ne-a vizitat aseară. - Ce?
Oprire de ceas, pâlpâieli de lumini, frig. A făcut tot în afară de strigăt.
- Ce s-a întâmplat? - A trecut pe lângă mine.
Lucas nu a avut așa noroc. Felul în care țipa...
Tipul era nenorocit, dar nu merita să moară așa.
Tu ce ai aflat?
Da, cred că știu unde să mai găsim rămășițe.
- Sânge în celula lui. - Parcă a murit de infarct.
După ce l-au lucrat paznicii.
Se pare că a fost așa mult sânge că nu prea au putut să îl curețe pe tot.
Cum intrăm?
Am un plan.
Ăsta e Sammy pe care îl știu.
Ești ca și Clint Eastwood în "Evadare din Alcatraz".
Întrebarea e, dacă găsim ceva, cum o ardem?
Nu avem nimic.
Bine că sunt ca James Garner din "Marea Evadare".
Cine e gata să joace.
- Ești sigur de asta? - Destul de sigur.
În circumstanțele astea mi-ar plăcea mai mult de "destul de sigur".
Bine, foarte destul de sigur.
Să fie ordonat.
Perfect.
Păstrează loc de desert, Micuțule.
Vroiam să te întreb...
... pentru că am observat că ești două tone de distracție.
Ai o problemă de tiroidă, sau e doar ceva de încredere în sine?
Pentru că știi, sunt doar gogoși.
Nu sunt dragoste.
Băieți, mă ajutați.
Ia-l de pe mine.
- Dacă mai așteptam erai mort. - Ați așteptat destul.
Fă-ți o favoare. Nu vorbi.
Du-i pe amândoi la infirmerie.
- Micuțule. - Da?
Îmi pare rău de ce am spus mai devreme.
Nu pot să îți spun de ce, dar trebuia să te supăr.
Așa că...
- Oricum, scuze. - Nu-i nimic.
Adevărul e că am probleme cu respectul de sine.
Tatăl meu se purta cu mine și cu fratele meu ca naiba.
Până în ziua când a murit.
Cum a murit?
Fratele meu l-a împușcat.
Bine.
- Rahat. - Ce e?
Ce se întâmplă?
Ce e?
- Nu! - Micuțule.
Micuțule.
Gardian!
Adică nu a fost Moody?
Asta dacă nu îi plăcea să umble îmbrăcat în asistentă.
Săracul Micuțul. Săracul mare Micuțul.
Deci e fantoma unei asistente care a lucrat aici sau ceva de genul.
- Nu știu, presupun. - "Nu știu, presupun"...
... nu prea merge pentru mine. Am crezut că am terminat.
L-am sunat pe Deacon. Se va întâmpla. Ieșim în seara asta.
Atunci trebuie să facem niște investigații rapide.
Cum? Nu știu dacă ai observat, dar suntem la pușcărie.
Deci vreți să știți de o asistentă?
- De ce vreți să știți? - Avem motivele noastre.
Dar va merita.
Deci asistenta, avea păr alb, un ochi belit.
- Îți amintești ceva? - Da.
Da, mi-o amintesc.
- Îți amintești numele ei? - E încă în ceață.
Dă-i.
- Le-am câștigat. - Dean.
Glockner. Sora Glockner.
- Nenorocita lucra aici în anii '70. - O știi?
Am întâlnit-o o dată. Am avut un vaccin de tetanos.
Era să-mi bage acul prin mână.
- Măcar am scăpat de acolo viu. - Cum adică?
Erau povești. Nu știu dacă erau adevărate.
- Ei vorbesc mult, dar sunt mincinoși. - Ce fel de povești?
Tipii se duc la infirmerie cu răceală.
Și după aia sunt într-un sac de plastic.
O serie de infarcturi. Tipi tineri. Tipi bătrâni.
- Infarcturi? - Da.
Povestea era că Glockner nu îi suferea pe condamnați...
... și că a făcut treaba cu Charles Bronson cu un hipodermic.
Ăsta era zvonul. Nu a dovedit nimeni nimic.
- Ce s-a întâmplat cu Glockner? - Nu știu.
Mi-am terminat sentința și am plecat.
Când am revenit aici nu mai era.
Să zicem că poveștile cu Glockner sunt adevărate.
E ceva. În viață o răzbunătoare, moartă la fel.
Dar ce legătură are ea cu vechiul bloc?
Dacă are ceva cu deținuții, de ce l-a omorât pe paznicul acela?
Am auzit pe aici că paznicul acela nu era prea curat.
Poate se ia de cei care încalcă legea, ca și mine.
- Ai auzit în curte? - Da.
Dean, nu te deranjează de loc faptul că te integrezi perfect aici?
- Nu neapărat. - Bine, ascultă.
Orice ar fi, trebuie să găsim mai multe despre Glockner. Dacă e înmormântată.
Dacă da, unde?
Și avem cinci ore să găsim ceva.
Nu-mi arunca privirea aia de "trebuie să mergem până la capăt".
Plecăm în seara asta orice ar fi.
Doar că nu vreau să-l dezamăgesc pe Deacon. Îi suntem datori.
Dar nu cu viețile, Dean.
- Unde te duci? - Să vorbesc cu avocata noastră.
Vrei să ce?
O chema Glockner, bine? A lucrat aici ca asistentă prin anii '70.
Vreau să aflii totul despre ea.
Dar cel mai important cum a murit...
- ... și unde e îngropată. - Ești nebun?
Ai idee în câte buclucuri ești?
Am o noțiune vagă.
Bun, așa că să uităm de o asistentă, și să vorbim de cazul tău.
- Mara. E Mara, nu? - Da.
Înțeleg că vrei să mă ajuți, bine?
Dar crede-mă când spun că așa mă poți ajuta cel mai bine.
Zău, cum? Explică-mi.
Aș vrea să pot, dar nu pot. Trebuie să îți cer să ai încredere în mine.
De ce aș face asta?
- Henricksen zice că ești un monstru. - Sunt un monstru?
El greșește, da? Nu sunt ce se spune.
- Toți spun asta. - Da.
Dacă ești pe cât de deșteaptă cred eu, atunci poți spune dintr-o privire...
... dacă un client e sau nu vinovat. Chiar așa.
Așa că vreau să te uiți la mine. Să te uiți cu atenție.
Și să îmi spui dacă sunt vinovat.
Nu suntem băieți răi.
- A mușcat momeala? - Nu, nu prea.
- Poate își schimbă părerea. - Nu avem timp să așteptăm.
- Mai putem sta o zi. - Nu, plecăm în seara asta și gata.
- Nu terminăm treaba, îi lăsăm să moară? - Nu mă lua cu chestii din astea.
E planul tău stupid. Am acceptat, dar acum respectăm planul Dean.
Bine. Du-te, eu stau.
- Nu te întoarce cu spatele la mine. - Du-te naibii.
Ce? Du-te tu.
Bine, deșteptule. Văd că metodele obișnuite nu vor merge cu tine.
Și tu, scumpule.
Haide.
Dispari.
Vreau să mă ocup singur.
Deacon, mă bați de nu mai pot.
Scuze, Dean.
Credeam că te iau ușor.
Încerc să pară real.
Misiune îndeplinită.
Deci s-a terminat?
- Nu. Se pare că nu era Moody. - Ce?
- Da. - Atunci cine?
E o asistentă care lucra aici, dar nu prea avem informații.
- Motiv pentru care ar trebui să rămânem. - Vrei să ne bătem pe bune?
- Trebuie să plecăm acum. - Băieți.
Plecăm. Dacă nu, vom pleca spre Milwaukee cu Henricksen.
- Hai, frate. - Băieți.
- Ce? - Ce?
Avocata voastră a lăsat asta pentru voi.
Ia te uită. Sunt cel mai tare.
Vrei să o deschizi după ce termini să te feliciți?
Da, da, da.
Ce? Vrei să împarți cu restul clasei, Dean?
Glockner a murit în vechea aripă, după ce Moody a mușcat-o.
Se pare că a fost o răscoală. Ea a fost prinsă la mijloc.
Au târât-o spre celule și au lovit-o grav la cap.
- Cineva i-a zdrobit capul. - Da.
- Zice unde e înmormântată? - Da.
Atunci să vă scot de aici.
Nu-ți fă griji, vom scăpa de chestia asta.
Bun, pentru că vreau să dispară din închisoarea mea.
Băieți...
... nu vă pot mulțumi destul.
Știu că am cerut mult, dar ați reușit.
Tatăl vostru v-a crescut bine.
Îți eram dator.
Sper să vă mai văd. Dar nu aici, da?
- Da. Vom încerca. - Bun, da.
- Unde o vrei? - Ce?
Da.
Fă să pară reală.
Ești o priveliște minunată.
Știi, aproape îmi doresc să-i fi văzut fața lui Henricksen.
Da? Eu aș fi fericit să nu îl mai văd vreodată.
- Încă nu am scăpat. - Da.
Ai dreptate.
Ți-am zis, unul a venit prin spatele meu.
- I-ai lăsat să te surprindă? - Da.
Am dat-o în bară, bine?
- Ce vrei să-ți zic? - Vreau să știu unde se duc.
- De unde naibii să știu? - Să începem iar.
Pentru numele lui Dumnezeu.
Iar. Vreau să știu tot ce au făcut azi de când s-au trezit.
S-au sculat.
Micul dejun. Vizite. Recreere.
- Au avut vizitatori? - Doar avocata lor.
E o întrebare ușoară. Ce ai vorbit cu Dean?
Ți-am spus...
... a fost o conversație privată între mine și clientul meu.
Da. Și trei ore mai târziu a scăpat.
Atunci spune-mi ce a zis.
Trebuie să ne mișcăm. Dacă Henricksen ajunge la avocată...
Parcă nu putea să spună nimic. Relația avocat-client.
Nu se aplică, Dean.
- Va vorbi? - E obligată.
Super.
Să fiu concis.
Dacă nu vorbești, te acuz de complicitate.
E ridicol.
Crezi că nu pot? Crezi că e un joc?
Sunt ultimul om de pe Pământ cu care vrei să te joci.
Acum zi ce ți-a spus.
Vroia să fac niște cercetări.
Despre o asistentă care a murit în 1976.
Ce? De ce?
- Nu știu. - Ce altceva?
Vroiau să știe unde e îngropată.
Ai găsit unde?
- Da. - Le-ai spus?
Da.
Spune-mi.
Am prins-o.
I-ai lăsat să scape.
Ești sigur că e cimitirul bun?
A zis Mountainside. Cimitirul Mountainside.
- Credeam că am dat de belea. - Da, da, știu.
Trebuie să ne ascundem adânc.
Adânc, Dean?
Ar trebui să mergem în Yemen.
Nu sunt sigur că sunt gata să merg așa de adânc.
Traducerea si adaptarea: iDVD Team Supervizarea: nightmare1
SFÂRȘIT